Lærer Andersens begravelse domineres af Oscar -
- der gerne vil høre om onklens død og om sine arve-muligheder.
Fredsbudskabet bevirker, at sørge- festen slår over i en glædesfest.
Kristen og Elisabeth viser åbenlyst deres følelser.
Mads Skjern er bekymret for Ellen.
Hendes svigerfar har arbejdet for tyskerne og er på vej i fængsel.
Mads Skjern installerer datteren i Korsbæk -
- og giver hendes mand en stilling i sit firma.
Under opgøret efter 4. maj sørger cykelsmeden -
- hvis drenge lå i krig med Skjold Hansen, for, at han slæbes bort -
- på linie med værnemagere.
Da han befries har han fået et chok, der bevirker en karakterforandring.
Skjold Hansen er blevet blid og føjelig.
Stein vender hjem fra Sverige og indtager sin plads i banken.
Røde vender hjem til partiet og finder kone og hjem forandret.
Frk. Jørgensen, der blev udnyttet af fru Violet -
- er nu Agnes' medhjælper i huset.
Familien Varnæs har arvet den hund, de tyske vagter efterlod.
Langt større problemer afstedkommer Misse, da hun betror Maude -
- hvordan hun for at vogte sin dyd -
- pacificerede sin ægtemand lige ind i døden.
Daniel Skjern vender hjem med en britisk wing commander -
- men Ellen beslaglægger englænderen.
En pilsner.
Dav.
- Er Boldt i spjældet igen? - Hr. Boldt er på sit værelse.
- Kald det værelse én gang til. - Han har fået værelse på første sal.
- Sådan avancerer vi alle. - Det vil jeg nu ikke kalde det.
- Hvem er hun? - Den nye værtinde.
- Boldt vil gifte hende. - Hun har slået kløerne i ham.
- Han må være blevet sindssyg. - Hun har penge.
Der ser man, hvad jagt på ussel mammon gør ved mennesker.
- Jeg tænkte nok, du sad her. - Vi spiser vel først klokken seks?
Tænk, hvis du kom hjem, før maden stod på bordet!
- Jeg må ikke nedlægge lejligheden. - Nej, sådan er loven.
- Når jeg nu ejer huset! - Titusinder kan bruge den til at bo i.
Og titusinder skal have lavet hulsømme og knapper.
Jeg har betalt mit hus og indlagt centralvarme.
- En kop kaffe. - Du har også sømandens lejlighed.
Den fremlejer jeg til mig selv. Hvis ikke det er tosset ...
Her kommer man hjem til fem værelser -
- og to stuer med murermester-bue og harem på førstesalen.
Respekterer du ikke det arbejdende folk, også kvinderne!
- Der fik du den. - Vi skal være gode ved Røde.
- Han troede, han vandt valget. - Vi fik da 18 mandater.
Og en venstremand som statsminister!
Vi bliver større end Socialdemokratiet.
Det skal du måske sørge for, siden de har ansat dig?
Værsgo.
- Er det til mig? - Nej, til konen.
- Fra hvem? - Amerika.
Dav, Lauritz.
Vi ser Dem vel til bestyrelsesmødet?
Tror De ikke, at jeg kan undværes?
Jeg har lovet at gå en tur med Siri, vores finne-pige.
- Sig pænt goddag til hr. Stein. - Goddag, min ven. Værsgo.
Vi skal nok få lært dig dansk, så du kan komme i skole.
Der kan man se, hvad et slagtilfælde kan føre til.
Landsretssagfører Skjold Hansen vil gerne trække sig tilbage.
Vi har jo ikke set meget til ham, så beslutningen er rimelig.
De har allerede bragt en afløser i forslag.
Hr. Strøm foreslår, at overretssagfører Varnæs igen indtræder i bestyrelsen.
- Nu bor han jo igen her i byen. - Og er også sagfører.
Jeg ser gerne min bror knyttet til banken igen -
- men det er ikke min idé.
Næ, De er jo en neutral bankdirektør.
- Vi kan vel enes om forslaget? - Principielt, ja.
Men jeg vil godt have en samtale med Jørgen Varnæs først.
Så er det vedtaget, at sagen er på et forberedende stade.
Så kan vi vist gå over til frokosten.
Pax var helt bange for, at De havde glemt den.
Næ, næ ... pote. Kom så.
Fint. Ja, det var godt.
Skal vi have en bid til?
Fruen vil helst ikke have, at den ligger i møblerne.
- Det ved vi godt. - Fruen kan være her når som helst.
- Hvor er hun for resten? - I København til noget velgørende.
- Det er nok til fordel for Norge. - Nej, det var i sidste uge.
Og i næste uge er det Finland. Det her er til de sultne i Paris.
Så må jeg jo sulte lidt endnu.
De franske mannequiner viste alt det nye fra Paris.
Daniel fik tegnet en masse, så du kan få nogle ideer.
- Fik du også nogle ideer? - Ja, til mig selv.
- Var det ikke noget for dig? - Nej, de minder mig om røgede ål.
- Vil du ikke have en drink, Carl? - Jo tak.
- Skal du ikke hjem til Mogens? - Nej, han spiser ude.
Sagde Daniel, hvordan det gik på Niels Brock?
- Han havde travlt med at tegne. - Og gøre fru Varnæs sin opvartning.
Han hilste på hende til sidst. Hun sad sammen med hr. Jørn.
- Han syr vist for fru Varnæs. - Og for mig.
- Daniel vil gerne præsenteres. - Skal han også sy for Daniel?
- Har du fået noget at spise? - Næ, jeg ventede på jer.
- Vi er fulde af franske delikatesser. - Gik det ikke til sultne børn?
Sådan æder de rige for at skaffe de fattige mad.
- Jeg håber ikke, du har ventet. - Det gør jeg gerne.
Du skulle have set det tøj. Jeg følte, jeg var kommet ind med firetoget.
- Kan vi spise nu? - Jeg skal kun have to dråber suppe.
- Jeg har bestilt en aftenkjole. - Den kan du hurtigt få brug for.
- Vi skal holde et selskab. - Vi har haft dem fra København.
Vi må invitere bestyrelsesformanden.
Murermester Jessens ... Det kan du ikke mene.
- Han vil gerne møde Jørgen. - Hans kone virker noget landlig.
Det er hun også. Hun er en Antonsen fra Havgården.
Havgården, er det ikke der, Skjold Hansens er flyttet ud?
De har lejet den af Mads Skjern.
Jørgen købte den og solgte den til Skjern.
Jeg hilste for øvrigt på Daniel Skjern. Jeg præsenterede ham for hr. Jørn.
- Jeg betaler bare regningerne. - Du interesserer dig ikke for mode.
Daniel Skjern er talentfuld. Han opfangede meget mere end hr. Jørn.
Du skulle se nogle skitser.
Så kan han sende dem til Skjerns Konfektionsfabrik.
Hr. Jørn var meget interesseret.
- Har Herbert sendt dig alt det? - Det er til os alle.
Brevet er også til jer. Det kan jeg da se.
Vil du læse det, Vicki?
"Kære Katrine og Larsen, Vicki og Agnes og Lauritz."
"Denne hilsen fra Los Angeles -"
"- hvor jeg har slået mig ned mellem ligesindede -"
"- indtil Europa igen er til at betræde ... være i."
"Jeg har fulgt jer i tankerne -"
"- og ofte drømt mig tilbage til det fristed, I gav mig."
"Er I der stadig alle sammen?"
"At Katrine er, hvor hun var, står for mig som det mest sikre."
"En anden tanke kunne jeg ikke leve med."
"Derfor adresserer jeg min beskedne pakke til hende."
"I håbet om, at I ikke har glemt mig -"
"- sender jeg de kærligste hilsener. Herbert."
Det var det.
Intet om politik. Han må da være klar over, hvad det hele drejer sig om.
Det ved vi andre vel dårlig nok.
Visse ting er afklaret. Jeg ville godt have en ordentlig snak med Herbert.
Så du kunne høre hans mening om atombomben og dødsstraffen.
Det er dem, de kalder "nyloner".
Jeg havde et par til opmaskning, som fru Varnæs fik i en Rotary-pakke.
I kan dele dem, du og Vicki. Jeg går ikke med det tynde skidt.
- Hvad med din datter og Ellen? - De har fra Mads' forbindelser.
Nu har vi Herberts adresse.
Det er rart at vide, hvis du skulle komme forbi.
Du er jo sådan en slags rejsesekretær.
- Jeg tror, jeg har en cigar. - Fru Jessen, vil De sidde der?
- En Grand Marnier? - Jeg drikker kun kakaolikør.
- Måske vi har en, men den er dansk. - Nu skal jeg se.
- Er der noget kakaolikør? - Kakaolikør? Ja, Ulriks hjemmebryg.
- Men den vil ingen da have. - Jo, fru murermester Jessen.
Det kunne jeg tænke mig. Hun brokkede sig også over maden.
Hun forlangte rødkål til anden. Fruen ville have den med appelsiner.
- Jeg gør kun, hvad der bliver sagt. - Hun blev nok mæt alligevel.
Sådan ser hun i hvert fald ud.
Hun skal altid spille bonde-fin. Jeg gik i skole med hende.
Hun er fra en gård med tre skorstene. Den ene var bare for synets skyld!
- Det smager skrækkeligt. - Jeg siger, det er på eget ansvar.
Gid, hun må kløjes i det.
- Har nogen lyst til en kage? - Ikke efter den pragtfulde middag.
Jeg tager gerne en kage. Ellers får jeg trykken for tarmene.
- Lille mor holdt også af sødt. - Og Deres afdøde mand.
Jo, også han.
Jeg trænger til sødt. Det kan dr. Hansen bevidne.
De rådede mig fra det søde, så jeg var ved at dø anden juledag.
- Vi beholdt Dem da. - Det var ikke Deres skyld.
Min mave var som en sten. Man ved nu bedst selv.
Siden har jeg holdt mig til den kloge mand fra Brydelev.
Han bruger også strygninger.
Han kurerede mors udslæt med kærnemælk.
Med forlov ... jeg trænger stadig. Det kommer altid over mig efter and.
Borgmesteren har måske allerede henvendt sig om lille mors minde?
Ja, det må være en sag for borgmesteren.
Han mener, det bliver bankens sag.
Det var jo der, lille mor faldt, for Danmark.
Fru Fernando Møhge sad vist til det sidste.
- Lille mor var jo så strunk. - Hvad har du tænkt dig, Misse?
Nu har ham den unge mand, de skød, fået sin mindeplade -
- på Clausens Pensionat.
Han får også sit eget billede i Omegns Banken, siger de.
Så kunne du også give lille mor en buste.
Far fik jo aldrig sin buste, takket være dem.
De er foreslået til bestyrelsen på ny.
Men det er nu ikke det, vi skal drøfte her.
- Hvad er det så? - Havgården.
Jeg ejede den kun 14 dage, så solgte jeg den videre.
Ja, men hvad betalte De min kones bror, gårdejer Antonsen?
Det kan De læse i tinglysnings-bøgerne.
Det beløb kender jeg. Mads Skjern betalte Dem 10.000 mere.
Ja ... Jeg forstår ikke ...?
Hvor meget fik min svoger under bordet?
- Hvad mener De? - Jeg er jo ikke dum.
Nej, men hvorfor stiller De mig det spørgsmål?
- Min kone, havde halvpart i gården. - Så fik hun vel også halvdelen?
Se, det er spørgsmålet. Der var 20.000 til min kone.
Det er jo noget siden, men ... det skal nok passe.
- Hvor vil De hen? - Den gård var meget mere værd.
Hvad får Mads Skjern ud af at udstykke den?
Jeg bebrejder ikke folk, at de skjuler penge for skattevæsenet.
Men jeg bryder mig ikke om, at nogen snyder mig eller min kone.
- Hvorfor spørger De ikke Antonsen? - Kan han snyde Sofie, gør han det.
- Tror De virkelig? - Tror? Næ, det ved jeg.
- Og det skal komme mig til skade? - Det her skal vi have rede på.
Også hvis jeg skal indstille Dem til bestyrelsen i Korsbæk Bank.
- Og hvad sagde De så? - At jeg ikke forstod ham.
Og De er jurist? De burde være gået i offensiven.
Have nægtet at diskutere på det injurierende grundlag.
Antonsens motiver kom bag på mig.
Jeg troede, han ville snyde med skatten, men han ville snyde søsteren.
Det kender jeg ikke noget til, og det gør De heller ikke.
- Hvor gjorde Antonsen af pengene? - Hvad hentyder De til?
Der har været penge-ombytning, og der er engangs-skatten ...
Antonsen fik 60.000 for gården af Dem -
- og De fik 70.000 af mig. Det var den handel.
Husk det for Deres egen skyld.
Det drejer sig om min mulighed for at vende tilbage til bankbestyrelsen.
Agter De at købe Skjold Hansens praksis?
Ja, men foreløbig har jeg nok at gøre.
Ja, De er jo reserveanklager i landsforræderi-sagerne.
Når det med Skjold Hansens praksis bliver aktuelt, kunne vi jo tale om det.
Han skal vel have en del for den.
Farvel.
De kan vel nå at gøre skøderne fra Havgårds-udstykningen færdige?
Jeg skal nok tage aftenerne i brug, hvis det bliver nødvendigt.
Vi fra bestyrelsen og direktionen -
- og De, hans kammerater og kolleger -
- er knyttet sammen i mindet om denne unge medarbejder -
- der gav sit liv for det, han troede på.
Poul Christensen, bankfuldmægtig, født den 4. januar 1916 -
- faldet for tyskernes kugler 2. april 1945.
Den tak, vi skylder ham -
- videregiver vi til medlemmerne af hans gruppe.
Æret være Poul Christensens minde.
Kæmp for alt, hvad du har kært
dø, om så det gælder
da er livet ej så svært
døden ikke heller ...
Det er vores nye fuldmægtig Arne Smidt ...
- Jeg syntes nok, De var ny. - Jeg kom i morges.
Velkommen. Personalet vokser stadig.
- Jeg skal hilse på mine logerende. - Har De pensionat?
- Kun i krigstider. - Jeg troede, det var noget for mig.
Det var på høloftet. Find De hellere noget mere bekvemt.
Hvad har Katrine foretaget sig med de mandfolk?
Der er snart ingen, der kan styre deres kvinder.
Undskyld, De må have kendt ham. Hvordan var han? Hvordan skete det?
- Har jeg sagt noget forkert? - Nej, hvorfor det?
Jeg jokker i spinaten. Jeg troede, formanden havde pensionat.
- Baronen har Brydesø Slot. - Der må da være plads. Hvor bor De?
- I Clausens Pensionat. - Kan man få værelse der?
Skal jeg spørge fru Clausen? Jeg skal sige det ved aftensbordet.
- Det er en dårlig idé. - Så er fru Clausen der.
Men det er De ikke. Jeg har tænkt, at De skulle bringe mig lykke.
Ved at deltage i mit ringe måltid på Postgaarden.
- Der bor jeg indtil videre. - De er ikke ked af det!
Det er på bankdirektørens anbefaling.
- De vil godt, ikke? - Jeg ved ikke rigtig.
Så kan De fortælle om de andre, både de levende og de døde.
- Sagde jeg igen noget forkert? - Nej.
Jeg vil gerne med.
Tak, frk. Mortensen.
- Så fik vi da hængt det billede op. - Det glædede jo datteren.
- Der går ingen splinter af os ved det. - Du skal ikke se på hende!
Vi er vant til fruens kontrafej, fra hun var i levende live.
Raffineret, at det skete samtidig med afsløringen af frihedskæmperen.
Det var Misses idé, og de døde protesterer jo ikke.
Jeg talte med formanden. Hvad er det med Havgården?
En fiks idé om, at svogeren har snydt konen.
- Har han det? - Aner det ikke. Hun lider ingen nød.
- Fik Antonsen penge under bordet? - Hvor skulle jeg få de penge fra?
Begynder du nu også? Spørg Jessen, om han kender injurie-lovgivningen.
- Hvorfor ikke se på Antonsens konto? - Det har Jessen allerede forsøgt.
- Nå, hvad fandt han så ud af? - Antonsen havde flyttet sine konti.
Over i Omegns Banken.
Jørgen ...
Det var nemt for dig at stille det spørgsmål.
- Du vidste jo det om kontoen. - Gjorde jeg?
Jørgen, den tid er forbi, hvor du kan narre mig.
Hvorfor denne interesse for Antonsens konto?
Jeg vil se, hvordan han anbragte de penge, han fik for Havgården.
De er ikke gået over banken.
Han har også købt en ejendom i Fakse.
Som han sikkert fik lige så billigt, som du fik Havgården.
- Sådan handlede nogen dengang. - Hvad mener du?
- Det behøver jeg vist ikke at forklare. - Jeg købte ikke af Antonsen.
Nej, du købte den af Jørgen Varnæs. Han købte den vel på din opfordring.
Der går rygte om, at Antonsen havde en chance til at snyde sin søster.
- Vedrører den sladder os? - Ikke mig, dig måske.
Jeg tager den slags for, hvad det er. Det burde du også.
Der er også en anden ting, der generer mig.
At du ikke tror, jeg kan lægge to og to sammen.
- Blev tilbehøret færdigt? - Vi mangler 30 opslag og 20 kraver.
Jeg skal nok komme tilbage i aften.
- Man skulle tro, hun var gift. - Hun passer hus for fru Violet.
I aftes kom hun tilbage klokken ni. Fru Rumm kommer også tilbage.
- Når manden er gået ud til billard. - Sådan er mændene jo.
En gang imellem er det en fordel, Lauritz kun er hjemme lørdag-søndag.
Hvis de bare skal fodres af som aber, hvad skal man så med dem?
- Man har jo vænnet sig til dem. - Ja, det er måske fejlen.
- Frk. Jørgensen når ikke ret meget. - Hun kører træt ved symaskinen.
Havde jeg vidst det, så havde jeg ikke spurgt.
- Der er ingen, der har talt om det. - Er det ikke mærkeligt?
Det er første gang, jeg selv har snakket om det.
Jeg håber ikke, jeg har gjort Dem ked af det.
Det har været rart at fortælle det til en, der ikke vidste noget om det.
Alle de andre fik det til at komme nærmere, når de spurgte.
Da billedet blev hængt op, så tænkte jeg ...
... at jeg ikke ville kunne holde ud at sidde der i banken.
Men nu ... Nu tror jeg godt, jeg kan.
- Så er jeg ikke påtrængende? - Nej, jeg er glad for, jeg gik med.
Nå, sidder du der?
Vores nye bankfuldmægtig er så venlig at invitere mig ud.
Det er da godt, der er nogen, der kan muntre dig op.
Det er Violet Vinter, min faster. Kommer du fra danseskolen?
- Vil De ikke sidde ned? - Jeg er sammen med den herre der.
Kig snart hen til mig.
Måske får du lyst til at danse for. Med den unge mand ...
- Jeg troede, der var sket noget. - Sket ...!
Maden har været i høkasse i halvanden time!
Jeg har spist. Jeg løb ind i repræsentant ... Sand.
- Der er frikadeller af et pund fars. - Resten kan vi spise i morgen.
- Hvis det passer dig at komme hjem! - Jeg har vel min frihed.
Til at behandle mig, som det passer dig!
- Har du ikke fået husly og kost? - Du får også dine penge.
For det lille beløb har du ingen ret til at bestemme.
- Du kunne vel have ringet! - Så var du også blevet sur.
Nej, så kunne jeg være blevet ovre hos fru Jensen.
Nu skal jeg sige dig en ting ... Det skal ikke gå ud over mig -
- at du hænger henne hos fru Jensen den halve nat.
Det er vel min sag.
Du er træt og gnaven. Fru Jensen udnytter dig.
- Fru Jensen udnytter mig ikke. - Nå, der er måske andre?
Du skulle vel ikke være begyndt at rende med mandfolk?
Tyv tror, hver mand stjæler.
Du slæber handelsrejsende med hjem om natten!
Mit liv er ikke forbi.
Som visse andres. Spar din misundelse, Inger.
Jeg vil hellere gå i min grav end byde mig til!
- Du rigger dig ud som en skøge! - Må jeg være fri. Hvor skal du hen?
- Det angår ikke dig. - Efter alt, jeg har gjort for dig ...
- Du skal ikke gøre mere! - Nå, ikke?
De skulle være færdige. Damerne arbejdede til langt ud på aftenen.
Her, jeg sender fakturaen.
Frk. Jørgensen, hvorfor sidder De her?
Blev det så sent?
Kom med ned og få morgenkaffe. Drengene er rendt i skole.
Kom ind.
- Jeg sagde, jeg havde en faktura. - De er altid velkommen, fru Jensen.
- Vil De sidde? - Ja tak.
De er så god til at finde ud af alt muligt.
- Med alle de bestemmelser, der er. - Det er jo nødvendigt.
Det er om min lejlighed, hvor vi boede før.
Kommunen vil have, den skal lejes ud. Vi bor jo i den store lejlighed nu.
- Hvis jeg nu har en, som bor der ... - Ja, så er det vel en anden sag.
Når jeg nu beder Dem, synes De vel jeg er fræk.
De kender borgmesteren. Kan De ikke hjælpe med at få hende godkendt?
- Hvem taler vi om? - En af mine damer. Inger Jørgensen.
- Hun har boet hos Violet Vinter. - Den frk. Jørgensen, som ...?
- Hun har ingen steder at være. - Og De er et godt menneske.
Det ved jeg nu ikke.
Hvis hun får lejligheden på papiret, kan hun leje stuen ud til mig.
- Nå, det er det, der er ideen. - Hvis altså De kan hjælpe mig.
Ja, vi må gøre, hvad vi kan. For at holde produktionen ved lige.
De kan alt.
De er nu heller ikke tabt bag af en vogn.
Her troede vi, du studerede, og så vil du til Hamborg!
Den idé har flere hundrede andre piger fået.
- Jeg vil jo gerne betale dine studier. - Og så Hamborg! Alt er i ruiner!
Jeg skal nok få tag over hovedet. Vi får masser af penge.
- For at læse andre folks breve! - Tyskernes breve. Jeg lærer sprog.
Du er desværre så gammel, at vi ikke kan forhindre dig.
Dav, Pax. Skal vi se, om Laura har noget til dig.
- Hvorfor er fruen nu fra den? - Fordi jeg rejser til Hamborg.
De siger, det er bare murbrokker.
- Jeg skal være censor. - Du? Er det ikke noget med skoler?
Næ, det er noget med at gennemgå tyskernes breve.
- Er det et arbejde? - Man oplever i hvert fald noget.
- De har det skægt, når de har fri. - Det skulle dine forældre opleve!
- Det glemmer de, når Ulrik kommer. - Springer han også fra studierne?
Næ, han har en pige med.
Hun er rædsom. Det er en, han har fisket op i "Kannibalen".
Det er første gang siden jul, familien er samlet.
Og nu spredes den igen. Ulrik har vel hørt det om Regitze?
Ja, vi har jo ingen hemmeligheder for hinanden. Vel, Ulrik?
- Her bor De ellers pænt. - Hvor længe har I kendt hinanden?
- Var det ikke i november? - Det sagde du intet om i julen.
Da var det jo heller ikke sådan ... Og jeg skulle også hjem.
- Hvor bor Deres forældre? - På Oringe.
- Oringe? Er det ikke der ...? - Jo, det er der, de sindssyge bor.
Far er nu uden for tremmerne. Han er plejer.
- Og hvad studerer De så? - Jeg? Jeg studerer ikke noget.
Jeg forstod, at De og Ulrik havde mødt hinanden på "Kannibalen".
- Hvem er dog det? - Der spiser studenterne hundeæden.
Det har du været forskånet for, Maude.
Jeg vil heller ikke æde der. Jeg ser jo, hvordan det bliver lavet.
- Jeg serverer. - De vil måske tjene til uddannelsen?
- Det kan man godt sige, ikke, Ulrik? - Jo, Maja går til maskinskrivning.
Ja, hvad skulle vi andre gøre, hvis ikke nogen lærte det?
- Jeg selv er håbløs til det. - Det tror vi gerne.
Ja ... så kan vi vist godt sige velbekomme.
- Vi er færdige. - Skal de have kaffe?
- Mor har lagt sig. - Og de andre?
Far er gået med Pax, og Ulrik viser byen frem.
Ellen!
Vent lige her.
- Hvordan har du det? - Som man tager det.
- Bor du fast i Korsbæk igen? - Fast og fast ...
- Og du? - Jeg studerer stadig.
- Det var det, man skulle. - Du ser da ud til at klare dig foruden.
- Er det en, du kender? - Ja ... Ellen, skal vi ikke mødes?
- Hvor skal du hen? - Jeg skal til te hos mine forældre.
Senere. Jeg kan blive her til i morgen.
Ulrik, det er så koldt at stå stille.
Hvis du fryser, kan vi lige så godt gå hjem.
- Hvem var hun? - En skolekammerat.
- Hun er godt gift, med den pels. - Den har hun nok fået af sin far.
Dav, Daniel. Hvor er det altså koldt.
- Har du sagt det? - Vi ville vente, til du kom.
Som olien til de oprørte vande.
- Har du Mogens med? - Næ, han er begyndt at ride.
Nej, hvor jeg fryser. Mine tæer er helt døde.
- Jeg mødte Ulrik med en pige. - Vi var med samme tog.
Siden hvornår er I begyndt at omgås provst Mejer?
Din far skal fejre sine ti år i menighedsrådet.
- Så gider du da ikke længere? - Nye kræfter må til.
- Jeg trækker mig med fuld honnør. - Engagerer du et horn-orkester?
Næ, men jeg har betalt istandsættelsen af altertavlen.
Det er ingen skade til, at folk husker navnet Skjern.
- Daniel bliver nok også berømt. - Åh, lad være!
- Hvad skal det sige? - Lad os nu se.
Jeg synes, at Daniel selv skal fortælle det.
Ja, det ... Jeg går ikke længere på Niels Brock.
- Jeg ... Siden 1. januar ... - Hvad så?
- Han har syet hos hr. Jørn. - Far, det var en stor chance.
- For at lære haute couture. - Jeg har ikke brug for haute couture!
Skal alt gå efter, hvad du har brug for?
Skjerns Magasiner satser på konfektion.
Måske satser Daniel ikke på Skjerns Magasiner.
Jeg har opbygget en række blomstrende virksomheder -
- en konfektions-fabrik, for din og dine søskendes skyld!
Du har altid selv sagt, at jeg ikke egner mig.
- Hvis Daniel har evner for det andet. - For at brodere med en bøssekarl!
- Vil du så holde op! - Du har vidst det bag min ryg.
Sådan som du opfører dig, er det ikke sært, at han ikke har villet sige det.
Du har altid ødelagt drengen! Havde jeg opdraget ham, var det aldrig sket.
- Du er lige så ansvarsløs. - Tal ikke sådan til mor.
Hun er den bedste af jer to.
Nu tuder han også som et kvindfolk!
Det kommer der af at hænge i sin mors skørter!
Lad ham bare svale af, så skal jeg nok gå ind i løvens hule.
Jeg er ked af, du skulle overvære det her.
Du er god nok, far.
Du vil ikke have, at Daniel bare forsvinder, vel?
- Tror du, han besinder sig? - Lad ham gøre, hvad han selv vil.
Men hvad skal det til?
Forestil dig, at han vil vise dig, at han duer til noget.
For første gang kan han vise dig noget, som han er god til.
Du er jo selv god til alt. Alle fedter for "den moderne forretningsmand".
- Der er bare det ved dig ... - At hvad?
At du samtidig er så håbløst gammeldags.
- Jeg er ked af det for din skyld. - Jeg klarer mig.
Ellers blev jeg her ikke.
Løven er tæmmet. Han kommer om lidt.
- Fik du ham til at falde til ro? - Ja, og til at låne mig firma-bilen.
Op med hovedet, Daniel.
Du er ikke bekymret for mig, vel, mor?
Næ, jeg er mere bekymret for din søster.
- Den der er ikke drukket. - Det er Ulriks. Tag den bare med ud.
- Er han på sit værelse? - Nej, han er gået.
Han kommer nok igen.
- Sagde han ikke, hvor han gik hen? - Han sagde bare, han gik en tur.
Han har nok trængt til frisk luft.
Det er da en mærkelig opførsel.
Hans Christian, her sidder vi og ...!
Ja, men vi kunne måske spille et eller andet.
- Hvad spiller De, frk. Maja? - Vist ikke andet end Sorteper.
Så tager vi en Sorteper.
- Jeg tager 22.05 til København. - Det skulle vi også med.
Jeg skal jo på arbejde i morgen.
Jeg cyklede herud på Lauras gamle skærveknuser.
Jeg blev kørt af min mand. Til gengæld lånte han bilen.
- Henter han dig? - Nej, jeg tager en taxa.
To kaffe og en cognac og en likør.
Det her må fejres.
Nå, der har vi en til, der ikke spiser hjemme.
- Hvad får I? - Slave-cognac.
- Har du friaften? - Ja.
- Hvor er Ellen? - På Skovpavillonen.
- Spiser familien Skjern ude i aften? - Hun skulle møde nogen.
- Nå, hun har måske sit ... - Ja, men jeg har firmabilen.
Er den tanket op? Spring kaffen over, så forlader vi det her dødssyge sted.
- Skovpavillonen er vel udelukket? - Der har du ellers minder fra. Og du.
Lad os koncentrere os om fremtiden. Hvad med Den Gamle Mølle?
- Er der morsomt? - Det bliver der.
- Lad den kaffe stå. - Tjener, må jeg betale.
- Hun trak Sorteper. - Det taler man ikke om.
- Nu trækker jeg hos Dem, Maja. - Jeg sidder hele tiden med den.
- Vil De med, så er det nu. - Det kan jeg lige så godt.
- Skal Ulrik ikke også med? - Nej, og nu skal du i seng.
Farvel, Regitze, og farvel, frk. Maja. Kom nu godt hjem.
Hvis du heller ikke er lykkelig, så er det da ligetil.
- Far har etableret os her. - Du vil da ikke blive til evig tid.
- Vi kan nå det endnu, Ellen. - Tror du?
- Vi må se at komme hjem. - Skal vi ikke gå lidt i skoven?
Bare et kvarter. Må jeg betale.
Hvad med din gæst? Sidder hun ikke og venter?
- Skal vi ikke have slutningen med? - Den er svær, og klokken er mange.
- Vi kan vel nå et stykke natmad? - Ja, det var en anden snak.
Fru Olsen har rettet det hele an.
(dørklokken)
- Iben? - De sagde, dr. Hansen var her.
- Louis! - Vi er kørt ind i et træ.
- Hvordan er det, De ser ud! - Han har vist brækket armen.
- Hvorfor kørte I ikke på sygehuset? - Det skulle foregå lidt diskret.
- Hvem kørte? - Det gjorde jeg.
Vi slap billigt. Det var kun dem på forsædet, der kom til skade.
- Far, har du tid? - Ja.
Din opførsel i aftes var ... Jeg kan ikke beskrive den.
Efter alt, hvad du har budt din mor og mig ... Jeg savner ord.
Der sidder det arme pigebarn og ved hverken ud eller ind.
I forvejen var din mor rystet ...
- Har du slet ikke noget at sige? - Far, det er ad helvede til.
- Det behøver du ikke at fortælle. - Du må låne mig 500 kr.
- 500 kr.! Til hvad? - Det vil jeg helst ikke fortælle.
- Måske en præmie for din opførsel! - Far, vil du ikke godt holde op?
- Det hele er så forfærdeligt. - Du har måske også gæld?
Nej, det er værre. Hun er gravid, Maja.
Der er en læge ... Det er forsvarligt, men det koster 500 kr.
Det kan du ikke. Du kan ikke bare betale dig fra det.
Først tænkte jeg, at det måske gik, at jeg giftede mig med hende, men ...
- Nu kan jeg ikke holde tanken ud. - Det kommer du til.
- Du skal få pengene tilbage. - Tror du, det er for pengenes skyld?
- Du kan være ligeglad. - Nej, ligeglad kan jeg ikke være.
Hvad med mor? Hvad tror du, hun vil sige?
Jeg er sikker på, din mor og jeg er enige.
- Tænker du ikke på mig? - Jo, det gør jeg, Ulrik.
- Hvorfor vil du så ikke hjælpe? - Fordi ... det kan du ikke leve med.
- Hvor ved du det fra? - Det ved jeg bare, min dreng.
Tro mig. Det koster alt for meget at løbe fra sit ansvar.
Ja?
Undskyld, direktør Skjern, men jeg vil gå direkte til Dem.
- Om bilen. Falck er ved at fjerne den. - Jeg aner ikke, hvad De taler om.
E 4968, mørkeblå Morris, knust mod et træ i Brydeskov Krat.
- Hvornår? - I nat. Der er blodspor på skårene.
Kan den have været stjålet?
Undskyld mig. Må jeg få 1623.
Ellen ... gudskelov. Jeg troede, at ...
Ja, bilen.
Nå, du var ikke med.
Det må blive hans egen sag. Sig, jeg vil tale med ham.
Jeg troede, der var sket min datter noget.
- Det var måske hende, der ...? - Nej, det var min svigersøn.
- Der er vel ikke sket ham noget? - Han har brækket venstre arm.
- Vognen må være skredet ud. - Ja, det er jo sneglat i skovene.
- Vi må tale med ham. - Ja, det skal jeg sørge for.
Han ville have, jeg sagde det. Han regnede med, det slog dig ud.
Ja, det gjorde han vel. Den slags er jo aldrig sket før i vores familie.
- Skulle jeg have givet ham pengene? - Nej, det havde været værre.
- Det var det, han skulle forstå. - Forstod han det?
Nej, men det kommer han nok til. En skønne dag.
Stakkels Hans Christian.
- Nå, ligger du der? - Er du kommet op i møblerne, Pax?
- Hykler! - Hvad mener du?
Tror du ikke, jeg ved, at den ligger der, når jeg ikke er hjemme?
Bliv du bare liggende, nu sæderne alligevel er i forfald.
Det bliver din sidste chance.
Hvis du viser dig på beverdinger med andre end din kone -
- så afskærer jeg forbindelsen med dig.
Jeg skal ikke have kastet smuds på mit og min datters navn.
Så var der ikke mere.
- Vil Mogens have frokost med? - Næ, han skal på fabrikken.
- Hvordan gik det med armen? - Det spurgte jeg ikke om.
Han er jo også et menneske.
Kom her og se.
Jeg er blevet ridder af Dannebrog. Det går jo godt.